Мария Илиева
Пропуснатите стъпки…

chitanka.info

Не се ли превърнах във навик

сред делник със заучени фрази?

Ветровете — посоки поели

ме разделят далече от тебе.

Със вихрите скитам

сред бури, метежи.

Очите ми спомени дирят…

Целунати устните пазят ли мене

или други очакващо вече копнеят?

Красиво бе…

И нека така да остане.

Пропуснати стъпки

след мене кънтят

под червения залез.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.